I Lost Coast i nordvästra Kalifornien ses fler sasquatch än nån annan stans.
De flesta vetenskapsmän ser Bigfoot som en blandning av myt och folklore-
- men vissa forskare har ibland nya kontroversiella rön att visa.
Följande filmmaterial var ett försök att dokumentera den upptäckten.
Ja, gott folk. Sn vanlig smogfylld dag i Los Angeles, där alla verkar vettiga.
Utom min vän Sean Reynolds, som snart kommer med en säck kontanter.
Nu gäller det. Här kommer han, han har en väska...
Varför kontanter? För att Sasquatchkillen inte tar kort.
Jag ska göra dig besviken. Du får visst filma, din skojare.
Lägg av... Så mycket pengar har du inte.
Det är 75000, och då menar jag inte kanadensiska dollar.
Se till att filma oss en gång till innan vi drar. Kom nu.
Vinka till kameran och hälsa på alla våra fans.
Latrinhål och mygg i en vecka. Jag är överlycklig.
Coleman, du kommer snart att inleda ditt livs resa.
- Du är lite väl nära nu. - Förlåt mig, mamma.
Nu fixar vi en skåpbil.
Jag bär inte utrustning, så lite som du betalar.
Lugn, packa ihop lite och fixa plats för resten.
Här är vi på kamerahyrfirman-
- där vår producent och ljudtekniker skaffar mer utrustning.
Där har vi henne, Robyn Conway, tv-producent och god vän.
Varför filmar du mig? Jag saknar studiojobb.
Det kallas reality-tv. Du har haft tio år på dig att vänja dig.
Du har rätt. Bra drag att ta med sig sin exflickvän.
Hon är bästa producenten jag jobbat med.
Hon är bäst ovanpå, under och från sidan...
- Det var länge sen. - Visst.
Sen tror hon ju på allt det där spöktjafset som sabbade din karriär.
Sn bra motvikt till min skeptiska inställning.
- Hej. Hur är det med dig? - Bra.
Sn långfilm och två reklamfilmer direkt efter varann.
Måste ha pengar till pensionen och exhustrun.
Hoppas det här blir din jackpot - Vi har ett problem.
- Curtis börjar tveka. - Vad?
- Du berättade inte det för honom. - Svaret är nej!
Du har ju inte hört frågan! Jag behöver dig till det här.
Är vi vänner plötsligt? - Kameran är här för att Sean har ett projekt.
Det är ett jobb. Du spelar in ljud och får betalt.
Ja, ute i skogen i en vecka. Vem bor i skogen, Sean?
- Säg det! Bigfoot bor i skogen. - Bigfoot är en myt.
Snubben som vi tre ska intervjua vill bara lura oss-
- med ett påhittat Bigfoot-lik.
Jaså, ett påhittat lik? Det får mig att vilja hoppa över det.
Programmet kommer att bli en hit.
Vet du vad? Jag ser till att du får procent på intäkterna.
Kan du övertala honom?
Det är din kompis. Ni saknar sjuk- och livförsäkring.
Livförsäkring? Lägg av, Latanya. - Vad garvar du åt?
- Nej, Sean. - Vi åker om tio minuter!
Du måste med. Du, jag, Darryl och Robyn, tillsammans igen!
Hur ska jag förklara? Ni ska göra ett skräckprogram.
Ingen svart kille åker ut i skogen med ett gäng vita för skräck...
Latanya, kom hit ett tag, är du snäll.
Jag vet att du inte begriper ibland, men tillåt mig att förklara.
Se på oss. Vi är rätt ljushyade, men ändå svarta. Vi är inte vita.
Vi tänker inte campa, inte grilla marshmallows eller jaga Bigfoot.
- Inget av ovanstående. - Jag har aldrig jobbat utan dig.
- Jag behöver dig till det här. - Behöver du mig? Nej.
Du behöver en ljudkille som är dum nog att få röven kickad av Bigfoot.
Jag vet precis rätt kille. Kevin. Det är Kevin du vill ha,
- Vad gulligt. - Han luktar illa. Allvarligt talat.
Kan vi byta plats nästa gång vi stannar? Snälla?
Det var en tuff start, men nu är vi äntligen på väg från Los Angeles.
Vi når norra Kalifornien i eftermiddag.
- Alla får filma. Häftigt. - Sean, du vet väl att det är farligt?
- Alla producenter vill vara kameramän. - Det ska alltid vara nån som filmar.
Darryl filmar huvudmaterialet, intervjuer, vyer och avtäckandet.
Men jag vill att ni filmar utfyllnadsmaterial och vad vi säger.
Kör slut på batterierna och fyll kamerorna med spontana ögonblick.
Jag tänker inte filma vårt snack. Det är inget realityprogram med Bigfoot.
- Vad då Bigfoot? - Berättade ni inte det för honom?
- Vad då? - Det är programämnet.
Vi ska intervjua en kille som ska ha fått tag på en död Bigfoot.
- Vad då? - Kom igen, Kevin. Det är en bluff.
Nej, inte alls. Jag har sett honom på nätet.
Det här är suveränt. Han har hittat en död Bigfoot.
- Vi kommer att bli världskända. - Bra inställning, Kev.
- Där ser ni, suveränt. - Är ni släkt?
- Vad då? Är vi lika? Kolla på oss. - Det är lugnt, du.
- Var ska vi vara? - Gå till höger.
- Ska vi börja här? - Ja, där blir bra.
Låt geniet fixa det här. Det är fina färger, bra djup i bilden.
Först du och små klippor, sen över till de stora stenarna.
Sen kör vi här. Det här kommer jag att vinna pris för.
Då kör vi. Alla redo? Hur ser jag ut i håret?
- Håret är kvar. - Tack.
Herr Reynolds, tillbaka efter fyra år. Vad gör ni skeptiker vid nervositet?
Vi uppför oss professionellt. Tack. Ska du välsigna oss, som vanligt?
- Självklart. - Vi filmar det.
Jag är redo att köra nu. Vi tar välsignelsen senare.
- Här har du din välsignelse. - Proffsigt - Redo, Kevin?
- Vänta... - När du är redo.
Kev! Ljudkillen brukar inte vara med i bild.
- Jaha, förlåt. - Du är skitbra.
- Micken brukar inte slå folk i skallen. - Förlåt, mitt fel.
Tackar. Vi rullar.
"Bluffavslöjarna", intro, tagning ett.
Lost Coast, 1000 kvadratkilometer obebodda skog och berg.
Men de kanske inte är så obebodda.
Vackra norra Kalifornien. Regnet har tilltagit och vi är snart i Fieldbrook.
Där var det! Du missade det. Du måste ha blinkat till.
- Lägg av. Det är ju ett skjul. - "Fieldbrooks Diversehandel".
- De ser goda ut. Är de det? - För lite basilika.
- Köp aktier i firman. - Absolut.
Vänta lite. Nu ringer han! - Herr Drybeck? Sean Reynolds här.
Sasquatchpinne, gjord på mald sasquatchröv.
Sitter ni där tillräckligt länge, så ser ni till slut ut som han.
Men ni kan odla skägg. Det kan inte han.
Stt ögonblick. Okej... vänta. - Tack.
Okej, kör. 13 kilometer söderut från Fieldbrook, okej.
Sedan 6,8 kilometer västerut, till en ek. 4,2 kilometer norrut.
- Jaha, och sen? - Är det Himalaya, eller?
- Okej, tack ska ni ha. - Kan du ens läsa det?
- Kev, vi drar. - Jaha, ursäkta mig.
Tack ska ni ha. Det där med Jultomten var bara på grund av skägget.
- Hur långt hade vi kört? - Sxakt 6,9 kilometer.
Det har gått trekvart, och nu regnar det igen.
Snligt Drybecks invecklade vägbeskrivning...
- Paranoida vägbeskrivning. - Tack ...så verkar vi ha kört vilse.
- Vi skulle svänga vänster här. - Och vi har 75,000 dollar i kontanter.
De majaodlande bönderna här ute har riktiga gäng. De är stenhårda!
Lugna dig. Det är mer troligt att en sasquatch sliter av dig benet.
Jag blir inte ens blöt. Vad är det? - Ser det där ut som en väg?
- Det ser ut som en cykelstig. - Men det finns däckavtryck.
Kom igen, grabbar. Våga lite. Hur illa kan det gå?
Kom igen nu! Ja, då så...
Vi måste hitta nåt att lägga under däcket, en gren eller nåt.
Professor Bigfoot. Kolla där borta.
Vad är det?
Herr Drybeck?
Helt fel däckstyp för den här terrängen.
- Sean Reynolds. - Trevligt att träffas till slut.
Jag följde beskrivningen, men ett tag var vi förvirrade.
Är de här tre filmteamet? Jaha.
Samla era saker och följ efter mig. Härifrån tar vi min bil.
Ursäkta, ska vi åka med honom?
Lämna kvar er skåpbil, och skynda er, är ni snälla.
Vi vill inte vara på resande fot när det blir mörkt.
Säg att du fick med det där med bra ljud!
Ja, till och med hans kommentar om däcken.
- Jag älskar dig! - Jag lämnar inte bilen.
Han är ju helt perfekt för reality-tv. Det här är ju rena guldgruvan!
- Kom igen, nu packar vi ur allt. - Är den borta sen, så ska jag...
Han är helt perfekt för ett program om sexbrottslingar.
Och nu det trista, att överlämna 75000 dollar till en tokstolle.
Dessutom står han för alla produktionskostnader.
Han satsar över 100000 dollar på det här.
- Tänk på din kommande Smmy. - Tänk på att du är utfattig.
Tack för den.
Sn sista formalitet, mina damer och herrar.
- Får jag era mobiler, tack. - Men för tusan...
Det är ingen mottagning i stugan i alla fall, ni får tillbaka dem sen.
Tackar, tackar, tackar.
Dela ut de här, sätt dem över huvudet...
Och ta absolut inte av er dem förrän ni blir tillsagda. Förstått?
- Förstått? - Ja, herrn.
- Bra. Skynda er på. - Här får du en present.
Huvor. Han är rena talibanen. Jag hatar er allihop.
- Ger man sig in i leken... - Jag vet inte vad det betyder.
Den har inget handtag. Vilken sorts bil saknar dörrhandtag?
Har inga sasquatchbevis ruckat på er misstro?
Nej. Med Pattersonfilmen avslöjad så finns inte mycket kvar.
- Bara berättelser och fotavtryck. - Vad är Pattersonfilmen för nåt?
Ni har säkert sett den. Sn film av en stor sasquatch i urskogen.
Förutom att det var en kille i gorilladräkt, som har erkänt det.
- Herregud... - Spy på hans golv, Kev. Kom igen nu.
Jösses.
Vi är framme. Och vad det gäller gorilladräkten...
Flera framstående forskare har sagt att det omöjligt kan ha varit en dräkt.
Släpp ut mig, nu kommer det!
- Kom ihåg att lukta på det. - Stackars Kevin.
Hur går det för dig, Kev? Det där klarar du.
- Kolla ut det toppmötet. - Vem är det där?
Minns du presskonferensfilmen? Jacques LaRoche.
Kanadensisk spårare. Drybecks andreman sedan flera år.
Herr Lancaster, bort från stången! Den är livsfarlig!
- Kan vi börja lassa ut sakerna? - Ni sover där borta, och där.
Huvudstugan är där uppe bland träden. Vi ses för middag strax.
Där borta kommer jag att bli styckad. Och där blir Sean styckad.
- Lugna dig, för fan. Hjälp till nu. - Säg att du har vapen med dig.
Ta in det där innan Bigfoot känner lukten av din lunch.
Trots Drybecks varningar om monster-
- så skickar Robyn en hälsning till skogens folk.
Och en stor mängd mygg.
Under tiden går vi in till vårt spartanska sovskjul.
Ingen el, bara fotogenlampor. Ingen värme heller.
Men ska man till latrinen nattetid, så har vi...
Den är full. Okej, det klipper vi bort.
Du och Kevin bor här, Robyn och jag i andra skjulet.
Lugnt. Jag snarkar värre än han gnäller.
Han kan ju behöva suga tutte mitt i natten, så om du vill vara här...
Jag har redan pressat fram några liter.
Filmar du?
Kom nu.
Akta trappen.
Jag vill inte avbryta Robyns tredje hälsningsceremoni-
- men får jag inte äta snart så är det inte Bigfoot ni måste oroa er för.
Hej. Jag är väldigt hungrig.
- Hörde du det? - Vad då?
Det är nåt spöklikt där ute.
Det är väl typ en ekorre eller tvättbjörn, eller hur?
Nej, det är mycket större.
Jag tror jag hörde nåt som morrade, men det var nog min mage.
Snergin här är väldigt underlig. Helt klart inte välkomnande.
Släcker ni mina ljus?
Nu går vi och äter.
Du hörde vad hon sa.
Kom igen nu. Jag är hungrig, nu äter vi.
- Förlåt. - Kommer ni?
Beklagar.
- Får vi mat eller klarar vi oss själva? - Det kan jag inte svara på.
Det är kallt ute ikväll.
Jösses!
Jag har hittat Drybeck. - Jo, vi har en massa prylar som behöver el.
Här är vi avskilda från elnätet, herr Reynolds.
Men jag har en generator i bak som nog kan driva era lampor.
För att inte tala om vårt bästa försvar-
- mot vissa aggressiva utspel vi nyligen upplevt nattetid.
Varde ljus. Och ett blixtstängsel.
Det kan ni oroa er för senare, men nu mina damer och herrar...
- Middagen är klar. - Underbart.
Bästa nyheten jag har hört idag. Akta tröskeln.
Välkomna till samlingsplatsen.
- Det här blir bara bättre. - Kolla alla Bigfootprylar.
- Och så... Rött eller vitt? - Jag föredrar rött.
- Så här, eller hur? - Ja, det blir perfekt.
- Det brinner på din ärm. - Herregud, Kevin. Hur är det?
- Slå på lågorna, så slocknar de. - Prata inte bara!
- Slå på dem! - Slå, slå, slå!
- Hur gick det? - Klarade du dig?
- Gick det bra, Kevin? - Ja, det var mitt fel.
- Börja spela in ljud. - Sluta skratta åt honom.
- Lite mer vin, herr Drybeck. - Det räcker. Snälla du.
Redo, Darryl? Okej.
För det första vill vi alla tacka för en utsökt middag.
- Absolut. - Bra jobbat, herr D.
- Ni får ge mig receptet. - Och tack för att vi får filma utomhus.
- Ni är ju inte gärna ute i mörkret. - Försiktighet är klokt, herr Reynolds.
Men då ni har betalat väl för detta, så försöker jag lyda era önskningar.
Vi drar oss naturligtvis inåt om vi får besökare.
- Okej. - Lägereldsspökhistorier. Härligt.
Okej, bara för att sätta igång... Berätta er bästa Bigfoothistoria.
Det blir 22 år sedan nu i sommar...
Jag var vid Klamathflodens början för att inspektera ranchmark.
Min partner Frank Killbuck hade med sig sin stora labrador.
Han tyckte vi kunde behöva en hund. Det visade sig stämma.
Sn kväll när vi återvände till lägret hade något gått igenom våra saker.
Frank tog sin labrador och följde spåret.
Sfter ett tag kom han tillbaka, stod framför elden och såg på mig.
Han sa "Drybeck, den där björnen har gått på två ben."
Jag förstod inte alls vad han syftade på.
Förrän runt midnatt. Då hörde vi den.
Och kände lukten. Det är en hemsk lukt.
Där stod den. Den mest obehagliga syn jag någonsin varit med om.
Den var inte längre bort än ni är.
Dess ångande andetag kom i korta, morrande stötar.
Den var omkring 2,5 meter hög, med tovig, brun päls.
Dess ögon stirrade på mig.
- Vad gjorde ni? - Jag kunde inte göra något.
Frank avfyrade bössan, hunden angrep och de försvann ut i mörkret.
Till slut hörde vi inte hundens skall längre.
Drygt två meter upp, ovanför våra huvuden, hängde labradorens kropp.
Den var spetsad på en trädgren.
- Bra historia. - Under tiden rör sig nåt bland träden.
Precis som jag trodde. Lägerleden lockade dem. Samla ihop era saker.
- Jag hörde inget. - Tur för dig.
Vi fortsätter den här intervjun inomhus! Skynda på!
Okej, stäng av, så rör vi på oss.
- Herregud... - Jag är redo.
Herr Drybeck, vi är redo.
Var vill ni ha mig?
Ikväll tänkte jag påbörja min teori om sasquatchens ursprung och syften.
Jag tänkte att vi skulle försöka att inte söva våra tittare.
Ni kanske kan ge oss ett litet smakprov på era bevis?
Tyvärr inte möjligt, herr Reynolds. Dem kan vi inte ha här i stugan.
Självklart inte.
Ni anar inte vilka försiktighetsåtgärder vi fått ta.
Vi har en rätt god aning, med er underliga vägbeskrivning-
- huvorna, att ni tog våra mobiler och elstängslet runt hela tomten.
Det ni kallar stängslet är nyckeln till våra framgångar.
Stt elektriskt boskapsstängsel? Håller det Bigfoot borta?
Har ni funderat på varför alla fysiska bevis för sasquatchen...
Benknotor, lämningar... Varför inga avgörande bevis hittats?
- Kanske för att sasquatch inte finns? - Ändå har den setts 50000 gånger.
Hur förklarar ni det?
Indianerna anser att han har en fot i andevärlden-
- och kan förflytta sig mellan världar.
Suveränt. - Förlåt.
Ni har bara så bra röst. - Så jag bara rycks med.
Tack, herr Lancaster. Två decenniers forskningsarbete.
Men det går ändå inte att förklara.
Sluta försöka förklara det då, och låt oss se bevisen.
Jag måste erkänna att förhalningarna, hemlighetsmakeriet och paranoian-
- gör att ni verkar vara antingen en bluff eller förvirrad.
Jaså, förvirrad?
Var det er psykolog som föreslog den här aggressiva tonen?
Kanske för att undvika ett nytt besök på psyket i Pasadena?
- Där klipper vi. - Han verkar påläst.
Jag vill inte missa ditt härligt spontana svar.
Nej, strunt i bevisen vi skulle se. Nu är det sammanbrott som gäller.
Det är ju bra material.
- Vad fan var det? - De har slagit ut generatorn.
- Vad då? Vilka är "de"? - Hur är det, Robyn?
- Ingen fara. Hörde ni det? - Vad då?
Utanför. Lyssna? Det lät som om något ropade på avstånd.
- Nej. Jag hörde inget. - Jag vill inte höra något.
- Har vi nattkamerorna? - Ja, i sovskjulet. Men det här funkar.
Jag tänker inte gå ut.
- Det hörde jag. - Herredjävlar!
Ser du nåt, Sean?
Det där var inget hunddjur. Det var början på uppvisad aggression.
- Så ni menar att det är... - Sr bluff, herr Reynolds.
Därmed borde vi å det snaraste se till att få el till stängslet.
Jodå. På med foliehatten. Jag är med. Nu fixar vi det.
- Nej, nej. Hörni... - Ni borde stanna här inne.
Jag tänker inte gå ut, hörni. Jaha, så ni bara går?
Det finns hundratals djurarter i skogen som vi är mitt i.
Och er första förklaring på ett ljud är sasquatch?
Kom nu, Kevin.
Jag ser inte mycket i kameran, utom en vag bild av dig.
- Kevin, hör du nåt? - Inget utom mina egna hjärtslag.
- Lyssna. - Vad då?
Lite mer åt höger.
Nu fick vi ännu fler tittare. Där har du programtrailern!
- Såg du? - Nej, jag ser ingenting.
Hörni, Drybeck är i skjulet.
Kolla det där. Sn riktig fullträff.
- Det måste ha varit en slump. - Eller så vill nån skrämmas.
- LaRoche? - Förmodligen.
- Jag lovar att det är han. - Kan ni laga den?
Inte ikväll, det tar för lång tid. Släck lampan, är ni snäll.
- Nu får det gärna vara LaRoche. - Det är det inte, det kan jag säga.
Eller nån annan människa heller.
Ni talar om bevis, herr Reynolds. Det här borde ju räcka.
Vi kan inte laga stängslet ikväll och får därför dra oss tillbaka inomhus.
- Vi borde lyda honom. - Okej.
- Följ efter honom och filma allt. - Ska du inte med?
Vad sägs, grabbar? Ska vi ta en liten promenad runt tomten?
- Gå till skjulet och hämta batterier. - Riskera att dö för batterier?
Nej, fy fan. Jag följer med Robyn.
- Var försiktiga. - Kom igen.
Vad sägs? "Mördad av Bigfoot". Det ser bra ut på gravstenen.
Den här LaRoche, han är en kanadensisk spårare...
Han har varit...
- Vad hörde du? - Jag vet inte.
- Inget. - Kom nu.
- Hörde du? - Nej. Jag hörde inte ett dugg.
Första kvällen vi är här så händer det en massa tokigheter.
Lyssna.
- Vad är det? - Hör du?
- Se upp! - Vad i? Var fan kom det ifrån?
Jag skojar inte. Jag vill inte få nåt i huvudet, så nu drar vi!
Okej, vi kan hämta batterier sen. Vi går till stugan.
- De kommer tillbaka, fort. - Det har hänt nåt.
Herr Lancaster, flytta er från fönstret!
- Ni har visst hört de där ljuden förr. - I flera veckor nu.
Dårar. Jag varnade dem.
Och nu varnar jag er, ställ er mitt i rummet!
- Vad tänker ni göra? - Så lite som möjligt.
De har aldrig slagit ut stängslet förr.
- Härligt, nu har ni vapen. - Det kan ni komma att uppskatta.
- Ställ er mitt i rummet, tack. - Såg ni nåt där ute?
- Nån som springer runt och låter. - Men vi dog ändå nästan.
- Av en fallande trädgren. - Inte ovanligt.
Det här batteriet kommer inte att räcka länge.
Ni vill ha bevis, herr Reynolds.
- Visst. Det kan vara LaRoche... - Prata inte så högt!
Herregud, det här kan inte vara sant.
- Kastar de stenar nu? - Det är LaRoche som kastar dem.
Ser ni nåt?
Okej, nu blev jag rädd.
Lugn...
Det där var ganska bra gjort.
- Ska ni se på medan den slår sig in? - Stäng av lampan!
- Lugna ned er, allihop! - Försöker du lura oss?
Fy fan. Vad fan är det som är där ute?
Nu slutar vi tjafsa.
Snälla herr Reynolds, nej. Sluta.
Jag har gett er 75000 skäl att göra som jag vill.
Kör en sammanfattning. Det där var bra.
- Med en gång. - Vänta, vänta...
Okej.
Natt ett i Drybecks stuga, och det har hänt mycket.
Sn serie oidentifierade ljud från norr, söder och öster om stugan.
Vi känner inte till deras ursprung. Vår korta sejour i mörkret där ute-
- avslöjade inga säkra ljudkällor.
Nu väntar vi. Vi väntar.
Där bryter vi. Darryl, vad är det enda som är bättre än tolv avsnitt?
- Tretton avsnitt. - Just det! Stäng av.
- Det blev bra. - Jättebra.
Okej, nu har det gått över en timme sen vi hörde något.
Och världens modigaste kvinna hävdar att hon behöver sin skönhetssömn.
Respektera det okända istället för att rädas det.
Rädsla? Knappast.
Jag ser bara fram emot iskalla sovsäckar i skjul med pappväggar.
- Tack för det. - Varsågod.
- Jag tänker stanna här. - Okej, det får du gärna göra.
Med en beväpnad tokstolle.
Seså, mina herrar. Vilka våra besökare än var, så har de försvunnit nu.
- Fan, vad mörkt det är. - Nämnde jag mitt usla mörkerseende?
- Jag önskar jag hade det. - Kom, Sean.
Vänta nu. Får du sova med henne medan jag får nöja mig med Darryl?
Kom igen. Jag spydde, satte eld på min ärm... Fan, vad dåligt.
Jo, mellan mitt snarkande och ditt stönande är det kört för honom.
Darryl, jag är ingen stönare. Jag är en skrikare.
Jaha!
Bara så att ni vet: Om hon skriker, kom inte till undsättning.
- Lägg av. - Inbilla dig inget.
Hallå! Hallå!
Hallå, Drybeck! Stanna!
- Fan! - Vad är det som händer?
- Drybeck stack precis. - Vad?
- Han bara for iväg i raketfart. - Fan!
- Typiskt. Han tog väl pengarna? - Nej, han tog min frukostbeställning.
- Han kommer nog tillbaka. - Jag visste det! Ge en gubbe 75000!
- Det är ingen katastrof. Lugn. - Han lämnade generatorn på. Snällt.
- Sn elräkning på 75000. Väck Kevin. - Kevin, vakna för fan!
Vi har problem, Robyn. Upp och hoppa, Törnrosa.
- Dags för ett möte. - Vad hände?
Drybeck stack. Klä på dig så syns vi utanför.
Lugn. Han hade nog goda skäl att dra.
Han driver med oss. Nu sitter han säkert och spanar på oss.
- God morgon, Kevin. - God morgon, Kev. Kaffe?
- Rostat bröd finns i köket. - Tur att jag älskar det.
Vi må ha övergivits, men vi har i alla fall mat.
Vad har herr geniet för lösning på det här? Låt oss höra!
Har vi nåt val? Vi går tillbaka till bilen.
- Däckspåren är lätta att följa. - Nu tar vi det lilla lugna.
Jag har nämligen gått igenom lite av det vi filmade igår. Det är lysande.
Snubben stack ju med dina pengar och vi kan inte filma utan honom.
Är han på väg till Jamaica är det mitt problem.
- Under tiden bör vi filma på. - Vi är ju helt isolerade här.
Vi borde hitta nån sorts tecken på vad som gjort ljuden.
- Precis. - Två procent till, så är jag med.
- Ja, det här var inte planen. - Vi kan prata om det senare.
Idag är det krig. Darryl, plocka fram 8-200-zoomen, det blir rätt mörkt.
Kevin, fram med micken. - Robyn, hämta viltkamerorna.
Nu ska tekniken spöa Bigfoot.
- Ljudet är bra. - Kevin... Kevin!
- Jaha, det är... - Du måste ställa dig utanför bild!
Det är rätt enkelt. Håll dig utanför rektangeln. Jag ordnar det.
- Dag två, scen ett, tagning tre. - Tack, raring.
- Filma inte min häck. - Uppfattat, frun.
Herr Coleman? Tackar.
Sfter en oroväckande natt i Drybecks stuga-
- letar vi nu efter faktiska bevis för Bigfoots existens.
Med tanke på hur nära ljuden kom igår så studerar vi stugans utsida.
Skadorna är rätt stora. Här ser man flera träffar.
Lite längre ned kan man se nåt som liknar märken efter klor, och...
Snygg detalj. Jag ska backa lite-
- för här slås man av en överväldigande lukt.
Den är mycket obehaglig, så jag gör detta fort. Här på stugans sida-
- verkar det finns urin. Bigfoot-urin? Det får ni avgöra.
- Där klipper vi. Herregud! - Han borde ha skrivit sitt namn.
- LaRoche älskar sparris. - Hur kan ni stå så nära?
- Det här är ett bra upplägg. - Så illa är det inte.
Vad sägs, Darryl? På nåt vis vill jag håna hur uppenbart det här är.
Nej, låt det öka... Har du inte lärt dig nåt av "Scooby-Doo"?
- Fy fan för det här. - Äh, Kevin.
Nu drar vi ned till floden. Kom igen nu.
Det är en helt annan känsla här. Det känns på nåt sätt mer balanserat.
Men det är nåt mer... Jag vet inte. Där borta vid bäcken.
- Hörni, kolla. - Jäkta inte.
- Mitt fel. - Darryl, filmar du? Okej.
Vi hittade lägligt stora och tydliga fotavtryck.
- Som jämförelse... - Nej, andra sidan.
Snyggt. Börja om.
Vi hittade lägligt stora och tydliga fotavtryck.
- Som jämförelse har jag storlek 45. - Sa du inte att det var en bluff?
Det är fotavtryck. Jag skulle kunna göra dinosaurieavtryck.
Vad fan är det där?
Det är ett träd, Kevin.
Förlåt. Jag är lite stressad.
- Jag letar efter fler fotspår här. - Jag kollar på andra sidan.
Jag borde ha stuckit imorse.
Det vore slarvigt av mig att inte kommentera naturen här.
Den är väldigt lik naturen i den kända Patterson/Gimlin-filmen.
Hörni, här borta!
- Schysst! - Här har vi ännu fler spår.
Nej, här nere.
Det där reder då ut det hela.
Du, Darryl? Verkar Drybeck vara en sån som har gymnastikskor?
Nej, han verkar mer stöveltypen. Kan det här vara LaRoche?
Det enklaste svaret brukar vara det bästa.
- Jag instämmer. - Ni kan teoretisera senare.
Jag vill bara känna av vad som pågår här.
- Känn gärna på mig. - Det var inte det hon sa.
- Jag menade inte så. - Du kunde ha gjort det.
Kan vi visa lite respekt?
- Kom igen, Kevin. - Hon får känna på mig.
- Vi är överens. - Ser ni vad jag får stå ut med?
Robyn har kört sin mediepryl och försökt ta in områdets vibbar.
- Men hon verkar inte glad. - Vänta, vänta!
- Vi spelar in! - Tyst! Hör ni?
Vänta... Där borta.
- Vad fan är det? Lyssna. - Ibland är såna mickar överkänsliga.
- Lugna ned dig. - Vad är det, Kevin? Hur låter det?
Antingen skojar ni med mig, och det är fan inte roligt, eller...
Jag hörde något, någon som pratade, på ett språk jag aldrig hört.
Lugna dig. Det är ingen som pratar där uppe.
Fotspåren och ditt voodootjafs har gjort honom nervös.
- Kolla in grenarna. - Jag tror jag hittat ett bo där nere.
- Stt Bigfoot-bo? - Ja, kom och titta.
Om vi går hitåt...
...kommer vi till nåt som Robyn hävdar är ett Bigfoot-bo.
Jag vill göra det rätt. När man närmar sig slår stanken emot en.
Det ser ut att vara något som tillverkats av ett djur.
- Vi kikar in... - Nej, nu får det vara.
- Kevin! - Ska du bara närma dig ett bo?
Ni är fan tokiga. Förlåt, men ni får sköta ljudet själva.
- Det är inget Bigfoot-bo! - Det är nån sorts bo. Jag drar.
- Djävla... - Lugn.
Jag vet att du har en kamera, men kan du hålla upp den? Snälla?
- Tack. - Jag vill bara visa en sak.
Lukta på den. Det luktar som de gör. De har varit här.
Fy fan. Som en blöt hund som slagits med en skunk.
Jag vill sätta upp en viltkamera här och en nere vid floden.
- Du fångar dem inte på viltkamera. - Var inte så säker.
Är de inom sex meter från en, så tar den en bild.
Vi ska plåta vad som än kommer förbi, och det behöver inte vara Bigfoot.
Ser det där bra ut? Jag ska sätta en vid fotspåren.
Jag kan hjälpa dig.
- Hördu, hur är det? - Jag ska bara kolla till Kevin.
Det är ingen fara med henne.
- Vad gör han nu? - Vad tror du? Han ska sticka.
- Du skrämde honom! - Det här var kul, men nu drar jag.
Jag vet inte vad ni håller på med, men jag är inte er försökskanin!
- Ska du bara gå sådär? - Ja!
Jag går hellre i en halvtimme till bilen än blir kvar här.
Kevin! Hallå, kom igen! Men, för helvete.
Kom med mig, Darryl! Vill du bli lurad av dem?
- Låt mig vara! - Fan, lugna ned dig.
Jag säger inte att du ska stanna. Jag tycker du ska gå till bilen.
- Jag sover inte en natt till här. - Det behöver vi inte göra.
Jag vill bara veta vad du ska göra med bilen utan nycklarna.
Visst, gå tillbaka till bilen. Du får nycklarna av mig.
Men sen vill jag att du kör hit med den. Okej?
- Vi ska ju inte stanna inatt. - Precis.
Vi filmar resten av dan, när det skymmer packar vi och drar.
Du vill väl få betalt? Gör du det här så får du allt du förtjänar.
- Ge mig nycklarna. - Visst, men bara en sak till.
Jag vill att du tar på dig kameravästen när du går.
- Nej, Sean. Du är löjlig! - Ursäkta mig.
- Du har gått för långt. - Kan du lugna dig lite?
Jag vill bara att han har kameran på sig. Jag fixar det här.
Jag vill att du tar kameravästen. Det är ett krav för din betalning.
Ge mig nycklarna.
Gud hjälpe dig om du inte kommer med bilen.
- Jag hatar dig och hatar... din skjorta. - Uppfattat.
Kevin! - Och Robyn. - Och du med! Vad som än händer, sluta aldrig filma!
Okej.
Natten närmar sig, dag två i Drybecks stuga.
Vår ljudtekniker blev så skakad av det han hörde att han gått till bilen.
Det var över en timme sen, och vi väntar än.
Sen finns det ingen förklaring till varför Carl Drybeck åkte imorse.
Med tiden försvinner den lilla trovärdighet han må ha haft.
Utan hans ovedersägliga bevis för Bigfoots existens-
- har vi bara fotavtryck i leran, stönanden och att Robyn är skärrad.
- Fick du det? - Ja. Det här skulle jag se på.
Skärrad? Tycker du att det är det jag är?
Okej, det var taskigt. Du är snarare skrajsen.
Eller ängslig.
Om du ville att jag skulle hålla käft borde du ha sagt det.
Du har rätt. Förlåt mer. Ingen mer sarkasm. - Det gäller dig med!
Medan vi väntar på Kevin kan jag väl få göra min grej?
Salviaceremonin? - Ta fram mörkerkameran!
Nej, nej, nej. Det här är viktigt. Jag måste reda ut det här.
Jag instämmer helt och jag vill att du gör din grej.
Men jag vill att det filmas. Vi sätter på dig en kameraväst-
- och tar närbild på ditt ansikte. Du måste!
Jag behöver koncentrera mig.
- Jag gör det här för dig. - Tack!
Det ser bra ut. Jättebra.
Om Drybeck försöker sig på nåt kommer han att synas direkt.
- Hoppas. Det vore en bra avslutning. - Vad gör hon med det där?
Det kallas "smudging".
- Hon har gjort det i flera program. - Gjort vad då?
Hon bränner salvia och viftar med den. Det ska rensa bort dåliga vibbar.
Jag är en klar och perfekt förmedlare...
Ljuset leder min väg.
Jag tror att hon hörde nåt.
Herr Drybeck?
Hörni... Jag mår rätt dåligt.
- Försiktigt. - Vi måste komma närmare.
- Vad är det där? - Varifrån kommer ljudet?
- Robyn, var är du? Fan också! - Vad i helvete var det där?
Var det en björn? Den var enorm.
- Sean? Darryl! - Robyn! Robyn!
Robyn, Robyn!
Till höger, till höger!
- Robyn, hur är det? - Tillbaka till stugan, fort.
Drybeck, ditt svin! Skulle jag tro att du inte har nåt med det här att göra?
Ta henne till stugan! Hon är skadad och det är farligt här ute! Nu!
Hur är det? Kan du gå?
Har du gjort dig illa?
- Jag kan sluta filma. - Låt aldrig ridån falla.
Sen kan jag ha nytta av det när jag stämmer honom.
- Jag beklagar. - Stämma honom? Han ska in i finkan!
Det är faktiskt dig jag tänker stämma.
- Skojigt. - Vad fan hände där ute?
- Släpade Drybeck dig genom skogen? - Tror du han kan göra nåt sånt?
- Jag vet inte, det gick så fort. - Det är ändå hans fel.
- Var fan är han? Drybeck! Drybeck! - Jag tror inte jag kan gå.
Det kommer inte behövas. Sitt kvar. Jag fixar det här.
Robyn behöver en doktor. Vi drar. Var är mobilerna?
I skrivbordslådan. Men att komma härifrån är tyvärr omöjligt.
Vi sticker härifrån och du ska ge mig nycklarna!
- Om ni visste hur farligt det är... - Den enda faran här är ni två!
Just det, min partner. Om ni bara visste vad LaRoche gjort.
Han har bevakat oss för vår säkerhets skull.
Äntligen sanning. Ge mig nycklarna, så Robyn kan åka till en doktor!
- Ge mig nycklarna! - Hallå, ditt svin! Backa!
Herr Reynolds, ert förslag är meningslöst.
Jag har försökt hitta vägen hela dagen!
- Vad är det som låter? - Det är LaRoche.
Hjälp mig.
Han är allvarligt skadad. Hjärnskakning och höften ur led.
Jag har försökt ta honom till sjukhus hela dan.
- Han verkar ha trillat utför ett stup. - Hjälp mig ta in honom.
- Han åker till sjukhus med oss. - Det går inte att nå vägen.
Jag har försökt hela dan och det är blockerat överallt.
Skitsnack. Håll dig borta!
- Håll ett öga på honom. - Hallå!
Lägg ifrån dig kameran, hjälp mig få in Robyn i bilen och bevaka honom.
Du och ditt djävla tv-program. - Hur är det, Robyn?
Ingen av mobilerna har nån mottagning alls.
Men för helvete... Fan också! Stt djävla träd!
Vad i helvete kan ha fällt det? Stt redwoodträd!
- Vi kommer inte runt det. - Kevin kommer knappast tillbaka.
Så här slutar det. Som de flesta bluffar, med vrede-
- men nu kom oskyldiga människor till skada.
Frågan är vad för sorts människor som låter en fixering bli livsfarlig.
Det är inte livsfarligt än, inte om jag får råda. In i bilen igen!
Visst, tillbaka till stugan.
- Är det bekvämt? - Jodu.
- Näring. - Tack.
- Hur är det med benet? - Lite bättre.
- Har nån sett Drybeck? - Han tog hand om LaRoche tidigare.
- Hoppas han klarar sig. - Lägg av.
Han skadade sig säkert när han skulle skrämma stackars Kevin.
Jag är rätt säker på att den mesen bara lämnade oss.
Är det här "Plutonen"? Den där snubben tar syra där ute.
Han tror att det är krig på gång.
- Hur är det med LaRoche? - Han verkar må bättre.
Sn dags sängliggande bör räcka.
- Dumma misstag har ett pris. - Minst sagt.
Och vi tänker inte betala mer.
Den unga damens skador är inte mitt fel.
- Jag varnade er allihop! - Lägg av nu!
Du bör inte reta mig. - Försvara inte honom! Vi åker nu!
Tack för föreställningen. Sn fascinerande insyn i en bluff.
Och du har spelat din roll fantastiskt väl.
Om du kör oss till trädet, så kan vi bära Robyn till vår bil därifrån.
Bättre upp. Jag kan visa er kuststigen.
Det är en genväg till Fieldbrook, både säkrare och snabbare.
- Nej tack. - Och...
Stigen leder förbi där vi gömde kroppen.
Sn helt intakt ung gigantopithecus, herr Reynolds.
- Sn sasquatch. - Vilket skitsnack.
Men för fan... "Sn sasquatch, herr Reynolds".
Visst. Sn sista chans, herr Reynolds.
Om ni tar den vägen tillbaka till stan så hävs vårt avtal.
Är det förstått? Jag behåller pengarna.
Då får någon annan se avtäckningen.
Lycka till. Tv-bolagen kommer säkert att stå på kö.
Det må vara hänt. Då kanske ni kan ta och filma det här.
- Som en trailer för tv-bolagen. - Vad ska det vara?
Insyn i en bluff, herr Reynolds.
När jag återkommer kan ni meddela vad ni har bestämt er för.
Har han Bigfoots kuk på burk?
Nej, det är ett finger eller nåt. Från en orangutang, kanske.
Det är bara båg, hur som helst.
Det är båg, hur som helst. Sean!
Vi ska inte fotvandra med Drybeck. Hon är illa skadad.
- Det är slut. Varför filmar jag ens? - Försäkring om det händer nåt.
- Fortsätt med kameran. - Dra åt helvete.
Vad tänker du?
- Det är den perfekta slutscenen! - Du menar inte allvar.
- Trettiofem procent. - Glöm det.
Det är mitt beslut. Det är jag som får stanna kvar här själv!
Jag måste prata med Drybeck.
Herr Drybeck, kan vi pratas vid en stund?
- Självklart. - Jag ska bara lägga ned kameran.
- Hur är det med er? - Bra. Hur är det själv?
- Jag är mest lite öm. - Det kan jag tro.
Herr Drybeck, igår kväll när... vad det nu var bar på mig.
- När det släppte mig... - Det var en sasquatch, fröken Conway.
Jo, men... Det kändes inte som att den ville skada mig.
Snarare som om den ville rädda mig från nåt.
- Genom att släpa er genom skogen? - Bort från nånting farligt.
Nu är ni inne på en sasquatchteori som jag har svårt att ta på allvar.
Vad då för teori?
Nåt som jag debatterat med LaRoche i många år.
Han tror också att sasquatch är en beskyddare, en väktare.
Samma gamla indianfabler.
Herr Drybeck... Vad är det de sägs skydda oss ifrån?
Andevärlden såklart, fröken Conway. Saker från andra sidan.
Förlåt mig.
Ni får bortse från sådana barnsliga fantasier.
Det vi har att göra med är helt enkelt ett nattaktivt primatdjur-
- som bara vill lämnas ifred.
Jag lovar att ni inte har något att frukta.
- Vi borde inte göra det här. - Var försiktig. Ta det långsamt.
Robyn, innan du låser dörren, så tar du min pistol.
Den är laddad och ligger i ytterfickan. Jag för in en kula i loppet.
- Bara peka och skjut. - Nej, jag kan inget om att skjuta.
- Om det blir nödvändigt, så kan du det. - Lyd honom för min skull.
- Ytterfickan, okej? - Se var han lägger den.
Snälla du, titta var den ligger och kom ihåg det. Det är bäst så.
- Vilket djävla skit. - Darryl, ta den här.
Hördu. Jag måste veta att du är med på det här.
- Ja, det är jag. - Möt min blick när du säger det.
Allvarligt, det är okej.
Då så. Där har vi Drybeck.
Jag tror på dig. Annars skulle jag inte göra det här.
Vi kommer tillbaka snart. Jag lovar att vi kommer tillbaka ikväll.
- Ska vi dra? Jag är helt djävla redo. - Klarar du dig?
- Ja. Lyckospark. - Lås om dig, är du snäll.
- Lås om dig. - Men herregud...
Och sätt på hans djävla elstängsel.
- Lova mig att du inte går ut. - Jag lovar.
- Tack. - Kom, mina herrar. Då går vi.
- Fan, hur långt är det kvar? - Gå försiktigt.
- Skynda er, mina herrar! - Akta huvudet här.
Vi har ont om tid.
Rena Hans och Greta, det här.
Vi har inte tid med det där. Skynda er.
Varför gömde ni kroppen så långt bort?
Så att jag skulle få behålla den.
Ska vi tro på att ni och LaRoche släpade hit en tremeters Bigfoot?
Jag sa ju att det var en yngling. Kom nu.
Yngling? Ni sa inge om uppförsbacke hela vägen till kusten.
Kameran börjar bli tung nu.
- Där. - Gömde ni den i sanden?
- Gömde ni den för pirater? - Där borta finns en havsgrotta.
Vi har begränsad tid, precis när tidvattnet är som lägst-
- för att nå passagen. Annars blockerar havet öppningen.
Avskräckande för dem som vill stjäla vår trofe.
- Vem skulle det vara? - De äro oräkneliga, herr Coleman.
Herregud... Vem fan pratar så?
Filma kusten söderut. Kom igen!
Vänd om och filma där vi kom ifrån. Gå försiktigt.
- Nu går vi in i grottan. - Fan...
Stanna.
Herr LaRoche?
Herregud... Vad råkade ni ut för?
Mår ni bättre?
Jag heter Robyn Conway och jag skulle filma bevisen.
- Drybeck... - Han kommer snart.
Han är med mina vänner, de ska filma bevisen.
- Andra... - Vad då?
- Andra... - Vad menar ni?
- Kameran... - Vilken kamera?
- I bilen, en kamera... - Vad för kamera?
Herr LaRoche?
När ni kommer in, vidrör ingenting och säg ingenting.
Får jag använda lampan, eller?
- Ja, det får ni. - Det är ju kolmörkt där inne.
Men ni följer mina instruktioner till punkt och pricka!
Vi kan ha haft ovälkomna besökare.
Då så. Kom nu.
Se upp för vattnet. Här blir det trångt.
- Försiktigt. - Jag sa att ni inte skulle prata.
Herregud...
Det var inte det här jag gick med på att göra.
Om de inte säljer det här programmet till MTV eller nåt så mördar jag nån.
Men för helvete! Fan!
Kolla in det här, era djävlar. Hur fan ska jag ta mig förbi det där?
Jag skulle spela in ljud! Ljud, för helvete! Det här är bara...
Äh nej.
- Håll er nära mig. - Är du med?
- Tysta. - Det här är bra.
Det är bara en liten bit kvar.
Det öppnar sig här borta, se till att få med allt.
Där är hon, herr Reynolds. Det ni väntat på finns i den där lådan.
- Är det bekant? - Redo, herr Conway?
Närmare med kameran. Vänta!
Vi är inte ensamma. Det är nåt annat här inne.
Vänta här, så ska jag undersöka.
- Vad då? - Drybeck, vart ska du? För helvete!
- Jag filmar lite här. - Det blir det stora avslöjandet.
Film allt runt omkring och zooma in på lådan.
Sen lägger vi på...
Drybeck!
Där borta.
- Hur gick det? Darryl, vad hände? - Fan, jag slog i näsan.
- Låt mig se. Du blöder. - Förbannade klippväggar.
- Djävla Drybeck. Lys här borta. - Den här lampan gör inte mycket.
Det är bra mörkt här inne.
Darryl, akta dig.
Hallå, här borta är jag.
Sätt på kameralampan, så vi hittar ficklampan och kan dra.
- Fan! - Vad var det, Darryl?
- Jag såg den! - Du såg Drybeck.
Eller det han vill att du skulle se. Skärp ihop dig.
- Spring! De har brutit igenom! - Vilka då?
- Fy satan vilket kallt vatten. - Akta fötterna.
Jag lovar att jag såg nåt. Såg du inte den? Den var skitstor.
Jag såg inget. Kan du ta och lägga av? Du såg vad Drybeck ville.
Släpp det, skärp ihop dig. Vi måste till stugan före Drybeck.
Akta dig, det är stenar där.
Jag har aldrig hållit i en pistol, men Darryl har rätt, jag lär mig.
Herregud... Nej, snälla...
Sean?
Darryl?
Herregud!
Jag borde ha förstått det... Förlåt mig, Sean!
Så här är det. Vi hörde nyss ett skott... För i helvete!
Där är han! - Drybeck, det är Sean!
- Försvinn! - Släpp vapnet och låt oss hjälpa er.
Backa! Försvinn!
- Vad såg ni? - Vad gör han? - Sean, vänta på mig!
- Ser du honom? - Backa!
Där är han. Kom!
- Drybeck, låt oss hjälpa er. - Nej, bort härifrån!
Vad är det som händer?
- Vart tog han vägen? - Vad fan är det där?
Fan! Fan! Är det? Djävlar!
- Fan! Spring! - För helvete!
- Hördu, balla inte ur nu! - Ingen kan ha tagit honom...
Nån gjorde det! Håll käften och res på dig!
Res på dig! Robyn är ensam i stugan!
- Robyn behöver oss! - Ja, ja!
- Fortsätt filma, bara. - Nej, du får ta kameran själv!
- Kom igen. - Ta hagelbössan.
- Nu samlar du dig! - Vi måste kuta.
Kuta som fan!
Stanna.
Hör du nåt?
Nej.
Robyn? Robyn? Robyn?
Robyn? Robyn?
Var är hon? Robyn?
Robyn är inte där. LaRoche är också borta. Hela stugan är tom.
Tror du att hon kan ha gått iväg till fots?
Darryl? Tror du att hon kan ha gått iväg till fots?
Hur då? Min djävla pistol ligger på marken här. - Robyn!
- Robyn! - Vad ska vi göra?
- Ska vi stanna här eller gå? - Det är helt djävla kört!
Hallå! Robyn!
Vart tog hon vägen? Var är hon?
- Vad gör du? - Jag ska fan skjuta ihjäl den!
Vi måste komma på en plan. Vad ska vi göra?
Jag har en plan! Sluta filma!
Vi kommer att dö om inte vi dödar honom först.
- Vi måsta ta dem först. - Vänta, Darryl!
Vad gör du? För helvete, Darryl! Fan, fan!
Darryl! Darryl!
- Fan. Djävla skit! - Kom och plocka, din fan!
För helvete! Fan! Darryl!
Fan också...
Darryl! Darryl, vad är det?
Vad är det? Vad såg du? Darryl, nej!
Nej! Fan, fan!
Nej!
Herregud, Darryl... Äh Gud, Darryl.
Fan också!
Fan, Darryl! Förlåt mig!
Det är något...
Ljudet... som explosioner... började för några minuter sedan.
Tillsammans med ett underligt ljus.
Mina ögon!
Vilka är ni? Folk måste få veta!
Folk måste få veta... Folk måste få veta!
Sean Reynolds, i Drybecks stuga.
Vår jakt på Bigfoot har inte lett till några bevis-
- men vi har betalat ett högt pris.
Robyn Conway saknas, Darryl Coleman...
Drybeck är död. Jag vet inte på grund av vad, och nu ljusen!
Och ljud som kommer från gläntan, från det området, och...
Nåt rör sig. Det kommer hitåt, och det är långt.
2,5 meter långt, kanske mer. Det kommer hitåt.
Robyn, jag hoppas vi ses igen. Till mina vänner och min familj...
...jag beklagar vad jag har gjort och vad jag måste göra.
Herregud...
Det är ingen Bigfoot. Det är ingen Bigfoot!